DRAGELØPEREN
- Er du klar? - Ja, kom igjen.
- Er det der det jeg tror? - Jeg tror det.
- Nervøs? - Håper navnet mitt er stavet riktig.
- Vil du ha et øyeblikk alene med den? - Jeg vil ha deg her hos meg.
Der er den.
Babyen din.
Jeg tar den.
Hallo?
Amir jan.
Rahim Khan?
Hyggelig at du husker.
Jeg har savnet deg, Amir jan.
Det er godt å høre stemmen din.
Du bør komme hjem.
Hjem?
Spørs om det er rette tiden nå.
Det er helt feil tid, men du bør komme.
Det er en mulighet til å gjøre ting godt igjen.
Gi meg line.
Hold spolen rett.
- Jeg kuttet lina hans! - Seler!
- Denne veien! - Hvor skal du?
Vi mister den!
Stol på meg!
Hva gjør du her?
Kom og sett deg, Amir.
Du kaster bort tida her.
- Dragen fløy andre veien. - Den kommer denne veien.
- Hvordan vet du det? - Jeg vet det.
- Har jeg noen gang løyet for deg? - Hvordan kan jeg vite det?
- Jeg ville heller spise dritt. - Ville du virkelig det?
- Hva da? - Spise dritt om jeg ba deg om det.
Ja, hvis du ba meg.
Men ville du be meg om sånt?
Er du gal? Det vet du at jeg ikke ville.
Jeg vet det.
Takk, Agha sahib.
De skal begynne å bygge i morgen. Dette skulle vært ferdig.
Absolutt, sahib! Og takk.
Kabuls foreldreløse vil aldri glemme deg.
Jeg har liksom på følelsen at det vil de.
Vet du...
Byråkratene vil stjele halvparten av pengene.
Bare halvparten?
De er blitt late.
Hei, herr Jaylawni
Man fram vind til meg
Du kunne ha slått ham.
Jeg? Så du ikke Omar? Han taper aldri.
Med den rette dragen ville du vinne turneringen i år.
Med Saur-Revolusjonens seier -
- er for første gang i dette landets historie -
- politisk lederskap og makt -
- gitt til Det Afghanske Folks Demokratiske parti.
Dette blir blodig før det blir bedre.
Det pleier det.
Det sies at kommunistene lager opptøyer ved universitetet.
En student ble stukket ned i forrige uke.
Godt at Amir er for ung til å bli innblandet i det.
Amir?
Stol på meg, han skal ikke rote seg borti opptøyer.
Det hender jeg ser på når han leker med guttene i gata.
De herser med ham, tar lekene hans fra ham.
Men Amir, han tar aldri igjen. Aldri.
Så han er ikke voldelig.
Vet du hva som skjer når de andre mobber ham?
Hassan griper inn og får dem vekk.
Når de kommer hjem, spør jeg: Hvordan fikk Hassan de skrammene?"
Han sier: "Han falt."
Den gutten mangler noe.
Min venn, barn er ikke fargebøker.
Du får ikke fylle dem med yndlingsfargene dine.
Han er ikke lik deg. Han blir aldri lik deg.
Men han vil klare seg bra, skal du se.
En gutt som ikke forsvarer seg -
- blir til en mann som ikke står for noe.
Amir jan...
Kan jeg komme inn?
Jeg ville ta farvel.
Jeg reiser til Pakistan i morgen.
Fin drage.
Hassan fikk tak i den.
Gutten har en nådegave.
Hva skriver du på?
- En fortelling. - Kan jeg få lese den?
Den er ikke noe særlig bra.
Jeg vil gjerne lese den likevel.
Takk, Amir jan. Jeg skal lese den i kveld.
Han hater meg -
- fordi jeg drepte henne.
Moren min.
Amir.
Du må ikke si sånt. Du må aldri tenke det.
- Men det er sant. - Nei, Amir jan.
Det er farlig å bli født.
Farlig for moren, -
- farlig for barnet.
Faren din ville dø for deg.
Det vet du.
ikke sant?
Amir jan.
- Gjør det. - Det er galt, Amir agha.
Må du alltid være så salig?
- Bare én? - Bare én.
At han ikke lærer en gang.
Har du fått ukepengene?
Ja. Skal vi se "De syv uovervinnelige" igjen?
"Bly er vår bransje, min venn."
Jeg er en venn av Harry Luck. Han sier du er blakk.
Nei, jeg gjør dette fordi jeg er en eksentrisk millionær.
Seks menn kan få en jobb med å passe på en landsby sørpå.
Hvor stor er motstanden?
30 skytere.
"Jeg har sans for oppfatningen din av jevne odds."
Jeg har sans for oppfatningen din av jevne odds.
Du hadde verre odds i krigen i Travis County.
- Hvem syns du er best? - Steve McQueen.
Jeg liker Charles Bronson. Kanskje vi kan reise til Iran.
Vi kunne få se ham der. Jeg kunne få autografen hans.
Charles Bronson er ikke Iraner.
Hvorfor snakker han farsi med Iransk aksent da?
Hvor skal dere hen, homser?
Hva tror dere: Hvis jeg betalte dere for å være vennene mine, -
- ville dere da være vennene mine, eller tjenerne mine?
Assef, hvis du betalte oss, -
- ville vi bli tjenerne dine! - Da har vel ikke Amir venner.
- Vi plager deg ikke. - Feil.
Du plager meg. Afghanistan er pashtun-folkets land.
Vi er de ekte afghanerne. Ikke de flatnesede hazaraene.
Hans folk forurenser landet vårt, skitner til blodet vårt.
Om ikke idioter som du og faren din -
- hadde tatt imot de folkene, ville vi vært kvitt dem.
La oss være i fred, Agha!
Legg den fra deg, din morløse hazara.
La oss være i fred!
Kanskje du ikke la merke til det, men vi er tre og dere to.
Og kanskje du ikke la merke til at det er jeg som har sprettert.
Glem det.
Vi tar oss av de homsene siden.
- Hva er dette? - Rahim Khan la den igjen til deg.
- Han likte den. - Hva da?
Fortellingen min.
Klart han likte den. Du forteller knallgode historier.
- "Bravo!" skrev han. - Bravo?
Vet du hva "bravo" betyr?
- Det er italiensk og betyr genialt. - Hva handler fortellingen om?
Om en mann som finner et magisk krus.
Når han gråter oppi kruset, -
- blir tårene hans til perler. Han er veldig fattig.
Det slutter med at han sitter på et fjell av perler -
- med en blodig kniv i hånden og sin døde kone i armene.
- Så han drepte henne? - Ja, Hassan.
Så han kunne gråte og bli rik.
Ja, du er kjapp i oppfattelsen.
- Hva er det? - Ingen ting. Ferdig med frokosten?
Hva er det?
Får jeg spørre om noe i fortellingen?
Så klart.
Hvorfor måtte mannen drepe kona si?
Fordi hver tåre han feller blir til en perle.
Ja, men hvorfor kunne han ikke bare lukte på en løk?
Mullaene på skolen sier drikking er en synd.
De sier de som drikker får betale på dommens dag.
- Vil du vite hva far mener om synd? - Ja.
Da skal jeg si deg det.
Men vær klar over at du aldri lærer noe nyttig av de skjeggete idiotene.
Mullaene?
Jeg pisser på skjegget til de selvrettferdige apekattene.
De gnir på bønneperlene sine -
- og leser fra en bok skrevet på et språk de ikke forstår engang.
Det fins kun én synd, og det er tyveri.
Enhver annen synd er en variant av tyveri. Skjønner du?
Nei, Baba jan.
Når du dreper en mann, stjeler du et liv.
Du stjeler hans hustrus rett til sin make, hans barns rett til en far.
Når du lyver, stjeler du andres rett til sannhet.
Det fins ikke noe verre enn å stjele. Skjønner du?
Ja, Baba.
Bra.
Alt dette pratet om synd gjør meg tørst.
Hassan!
Gå, han roper på deg.
Gratulerer med dagen.
Den er laget i Amerika.
Skal du være livvakten min, trenger du et skikkelig våpen.
Takk, Amir agha.
Kom, så går vi.
Hva står det?
Amir og Hassan, sultanene av Kabul.
Sultanene av Kabul!
- Vil du høre en fortelling? - "Rostam og Sohrab."
Ikke den igjen. Jeg har lest den til deg 50 ganger.
Hva med "Rudabeh"?
Det er din bok, Amir agha.
Ja vel.
"Rostam og Sohrab." Det er din bursdag.
Har faren din kjøpt ny bil?
Er det ikke sånn bil de har i "Bullitt"?
Steve McQueen!
Jeg hørte at noen har bursdag.
Dagen er din, Hassan. Sett deg foran.
Klar for presangen din?
- En tegnebok? - Bedre!
- En lekepistol? - Bedre!
Onkel Saifo!
Min bror! Altfor lenge siden sist.
Alle har det bra?
Han har bursdag og kan få den dragen han vil ha.
Her er de.
Du kan bare velge.
Jeg vil ha den.
Så ta den. Et godt valg.
- Jeg var bare heldig. - Nei, du var bedre enn ham.
Jeg vet at du vinner.
Du tror for godt om meg.
- Ali lagde blomkål spesielt til deg. - Jeg får det hver gang jeg er her.
Ja, du kommer hit for ofte.
Er du og Hassan klare til konkurransen i morgen?
Vi har øvd.
Har jeg fortalt om det året jeg vant?
Du har fortalt alle i hele Kabul om det året da du vant.
14 drager kuttet jeg.
- Jeg tror det er rekord ennå. - Ja da, ja da. Spis.
Du vil gjøre Agha sahib stolt i dag.
- Tror du? - Om Gud vil.
Fryktelig mye folk.
- Ikke beste dagen for drageflyging. - Hvorfor ikke?
Det er en nydelig dag.
Det er oss to mot hele Kabul.
Jeg har sans for oppfatningen din av jevne odds.
La oss fly den.
Ned med spolen. Ta den!
Ta den nedenfra.
Jeg er under.
Vi kuttet den!
Amir Agha!
Litt til høyre.
Vi kuttet den!
- De kan slå rekorden din. - Vi får se.
Hold spolen rett.
Ta ham, Omar!
Jeg kuttet den!
Seier!
- Hvor mange har han kuttet? - Jeg har talt 12.
Han er ute etter rekorden til Baba.
Vi kan ikke la det skje.
Den siste, Omar agha.
Trekk lina framover.
Kutt den!
Det er bare de to nå.
Bravo, Amir agha!
Du kuttet den!
Vi vant!
Amir, jeg skal finne den blå dragen til deg.
- Hassan, kom tilbake med den! - Til deg - tusen ganger!
Hva skal jeg med denne? Det var din skyld at jeg ble kuttet!
Har du sett en hazara-gutt her? En med rød kappe?
Jeg så en gutt løpe den veien med en drage i hånden.
- De har vel fått tak i ham nå. - Hvem?
De store guttene som forfulgte ham.
Hvor er spretterten din, hazara?
Du ser ikke så tøff ut i dag.
Men jeg er villig til å tilgi. Hva sier dere til det, gutter?
Veldig sjenerøst. Særlig siden han var så frekk sist.
Du er tilgitt.
Men ingenting er gratis her i verden. Tilgivelsen min har sin pris.
Ingenting er gratis.
Du er en heldig hazara, for i dag vil det bare koste deg en drage.
- Skvært nok det. Ikke sant, gutter? - Veldig skvært.
Amir agha vant konkurransen og jeg fant denne dragen til ham.
Den er hans.
Trofaste hazara. Trofaste hund.
Før du ofrer deg selv for ham, skal du tenke på dette:
Ville han gjort det samme for deg?
Har du lurt på hvorfor han bare leker med deg når det ikke er andre der?
Hvorfor, hazara?!
Fordi du bare er et lurvete kjæledyr for ham.
Noe han kan leke med når han kjeder seg, sparke når han er sint.
Amir agha og jeg er venner. - Venner? Tosk! Nå er det nok.
Gi oss dragen.
Siste sjanse.
Som du vil.
Behold den.
Så den alltid vil minne deg om Det jeg nå skal gjøre med deg.
Ingenting er gratis.
Han er bare en tjenersønn.
Jeg vet ikke, Assef... Far sier det er galt.
Faren din er kommunist.
Det er ikke noe galt i å gi denne apekatten en lærepenge.
Bare hold ham.
Vi stikker!
Hvor var du? Jeg lette etter deg.
Kom, Agha sahib blir bekymret.
Bra.
Kom her.
Veldig bra.
- Hvor er Hassan? - Han la seg igjen.
I det siste vil han bare sove.
Når han har gjort pliktene sine, kryper han til sengs.
Får jeg spørre om noe?
Har det skjedd noe, Amir agha? Noe han ikke forteller meg?
Hvordan kan jeg vite det? Kanskje han er syk.
Folk blir syke, vet du.
Mullaene vil styre sjelene våre, -
- og kommunistene sier vi ikke har sjel.
Men "El Cid" går på kino. Vi kan se den i morgen.
Si til Hassan at han kan bli med.
- Han er ikke frisk. - Å? Hva feiler det ham?
Han er forkjølet eller noe. Ali sier han sover det av seg.
Jeg har ikke sett dere leke sammen på lenge. Hva har skjedd?
- Ingenting. Han er bare syk. - Hassan blir aldri syk.
Dere bør skvære opp i det fort, ikke la det ligge og gnage.
Det blir bare verre med tiden.
Hva leser du?
Noe for småunger. Jeg prøver bare å lære.
Jeg vil heller høre en av fortellingene dine.
- Jeg skriver ikke flere fortellinger. - Hvorfor ikke?
Fordi de er dumme.
Jeg syns ikke de er dumme. Jeg liker fortellingene dine.
Hva ville du gjøre hvis jeg kastet denne på deg?
Hva ville du gjøre?
Kast en på meg!
Du er en feiging.
Blod er bra for trærne. La oss gå inn, bursdagsbarn.
- Ali, er alt klart? - Om et øyeblikk.
- Flytt den litt tilbake. - Ja visst.
Har du vurdert å få deg nye tjenere?
Hvorfor det?
Nei, det var bare et spørsmål.
Jeg vokste opp med Ali.
Far tok ham inn i familien og elsket ham som sin egen sønn.
I 40 år har han vært i familien min. 40 år!
Og så tror du at jeg hiver ham ut?
Jeg har aldri lagt hånd på deg.
Men sier du noen gang det der igjen, -
- bringer du skam over meg.
Og Hassan...
Hassan skal ingen steder. Skjønner du?
Skjønner du, spurte jeg!
Ja, Baba.
Du bringer skam over meg.
Massoud jan, står til?
- Velkommen. - Gratulerer med dagen.
Velkommen.
- Amir jan, gratulerer med dagen. - Hallo, Amir jan. Står til?
En beskjeden gave, ikke deg verdig.
Gratulerer med dagen.
Hassan sa at den du har er gammel og mangler noen sider.
Takk.
- Amir. - Gratulerer med dagen, Amir jan.
Gratulerer med dagen.
- For en fin dress. - Flott selskap, Amir.
Skal du ikke takke Assef?
Takk.
Hygg dere.
Bør du ikke underholde gjestene?
Jeg visste ikke at du drakk.
Det gjør jeg altså.
Men kun ved svært viktige anledninger.
Du vet at du kan fortelle meg hva du vil.
Når som helst.
Jeg vet det.
Her, den glemte jeg nesten.
Til fortellingene dine.
Kom. Du går glipp av selskapet ditt.
Har du sett klokka mi?
Den jeg kjøpte til deg? Ikke si at du alt har mistet den.
Nei, jeg vet at jeg hadde den på rommet mitt.
Den dukker nok opp.
Hva er i veien?
Kom inn med Hassan når du er ferdig med arbeidet.
Stjal du klokka til Amir, Hassan?
Ja.
Jeg tilgir deg.
- Vi reiser, Agha sahib. - Hva?
Vi kan ikke bo her lenger.
Men jeg tilgir ham. Hørte du ikke, Ali?
Det er umulig for oss å bo her nå. Vi reiser.
Jeg bryr meg ikke om klokka. Skjønner ikke hvorfor du gjør dette.
Beklager, men vi har alt pakket. Vi har bestemt oss.
Har jeg ikke tatt meg av dere og vært god mot deg og Hassan?
Si i alle fall hvorfor.
Jeg forbyr deg å gjøre dette! Hører du?
Jeg forbyr deg!
Med all respekt, du kan ikke forby meg noe som helst, Agha sahib.
Vi arbeider ikke for deg lenger.
SOVJETS INVASJON DESEMBER 1979
Pakk en bag med kun det du trenger. Fort!
- De vil komme for å ta meg. - Det vet vi ikke.
Les historien, min venn. Når vi vet det, er det for sent.
Du vet hvordan jeg er. Du vet hvordan jeg snakker.
Alle i Kabul har hørt meg forbanne kommunistene.
Kan du passe på huset for meg? Vi kommer tilbake når russerne drar.
Og hvis de ikke drar?
Alle drar. Dette landet er ikke vennlig mot inntrengere.
Og du, min venn, hvor vil du dra?
Til Pakistan først. Så dit det er tryggest for gutten.
Smuglerne vil ha 5000 for hver, for å få dere trygt til Pakistan.
Jeg er temmelig sikker på at de ikke tar sjekk.
Hva med en Mustang?
Han vil ha en halvtime med dama som sitter innerst.
Hva?!
Nei.
Be soldat sahib vise litt nåde. Kanskje han har en hustru selv.
Det er prisen hans for å la oss passere.
Jeg vil spørre ham om noe. Spørre om han ikke eier skam.
Han sier det ikke fins skam i krig.
Si at han tar feil. Krig opphever ikke sømmelighet.
Hva sa han?
At han vil nyte å skyte deg nesten like mye som han vil nyte henne.
Han kan skyte meg tusen ganger om jeg tillater slik usømmelighet.
- Han skyter deg. - Har jeg ikke lært deg noe?
Si at han bør treffe godt med første skuddet.
Faller jeg ikke da, skal jeg slite ham i småbiter, forbanne hans far!
Meget snilt av deg.
Det er ikke verdig noen takk.
Kom igjen - ut!
Kom igjen.
- Hvorfor stoppet du? - Dere kan ikke krysse grensa i den.
Vi har ikke nok penger til alle russerne.
- Så hva gjør vi? - Klyv oppi det kjøretøyet der.
- Nå spøker du. - Velg selv, Agha sahib.
Klyv opp fort.
Gå nedi.
Jeg kommer etter. Gå.
Ser du den?
Ja.
- ikke vær redd. Jeg er hos deg. - Jeg får ikke puste, Baba.
Tenk på noe annet. Tenk på et dikt.
Rumi?
Du kan noen utenat, ikke sant? Jeg vil høre et.
Hvis vi sovner, er vi hans i søvnen
Og hvis vi våkner, er vi i hans hender
Fortsett.
Hvis vi begynner å gråte, er vi hans sky full av regndråper
Og hvis vi begynner å le, er vi hans lyn som gnistrer
Veldig bra.
Hvis vi blir sinte og slåss, avspeiler det hans vrede
Hvis vi får til fred og forsoning, avspeiler det hans kjærlighet
Hvem er vi i denne kompliserte verden?
FREEMONT, CALIFORNIA 1988
En pakke av de der.
- Er det din bil? - Ja.
- Nydelig bil. - Takk.
Richard Hidalgo.
Erin Hill.
Denise Hawking.
Damon Hooper.
June Kitagawa.
- Hei. - Hallo.
- I kveld er jeg så glad. - Så bra.
I kveld feirer jeg med sønnen min.
Min venn, ta en drink med oss. Hva vil du ha?
- Whisky. - Tre whisky, takk.
- Jeg tar heller en øl. - Budweiser?
Sønnen min har tatt collegeutdannelse.
- På offentlig college, bare. - Det er college.
En dag blir du doktor Amir!
- Du vet at jeg vil skrive. - Skrive?
Jeg vil ikke bli lege.
Skål.
En til, takk.
I stedet for å bli lege og redde liv, vil han dikte opp historier.
Og for å tjene penger, kan du jobbe på bensinstasjonen med meg.
Vi henger diplomet ditt på veggen.
Som du vil.
Nydelig støt! Så du det?
Øl til herrene, takk.
Skål. Sønnen min ble uteksaminert fra college i dag.
- Gratulerer. - Takk.
Faen ta Russland!
Hassan skulle vært sammen med oss i dag.
Dette ville gjort ham glad.
Fire, det blir seks dollar.
Dette er general sahib iqbal Taheri. Han var dekorert general i Kabul.
Det var da svært til presentasjon.
- Salaam, mitt barn. - Salaam, general sahib.
- Amir skal bli en stor forfatter. - Det er Guds vilje.
Vil du skrive om landet vårt? Historie, kanskje?
Jeg skriver fiksjon.
En historieforteller.
Vel, folk trenger historier som atspredelse til tider.
- Far, du glemte teen din. - Så snilt av deg, kjære.
Datteren min, Soraya jan.
Vel, på tide å gå.
- Lykke til med skrivingen. - Vi ses.
Adjø.
Hva?
- Gjorde hun inntrykk på deg? - Vær så snill, Baba.
- Hva skriver du? - En fortelling.
Skriv godt.
- Hvor mye tjente vi? - 160 dollar.
Ikke verst.
- Vil du ha en cola? - Ja takk. Vær forsiktig.
Generalen er pashtun til beinet, opptatt av ære og stolthet.
- Jeg skulle bare kjøpe cola til oss. - Ikke sett meg i forlegenhet, bare.
Nei da.
Hei.
- Er general sahib her i dag? - Ja, han gikk den veien.
Kan du si at jeg kom innom for å vise min respekt?
Det skal jeg gjøre.
Takk. Og jeg heter Amir.
I tilfelle du trenger å vite det, så du kan si at jeg var her.
For å vise min respekt.
- Beklager at jeg forstyrret. - Det gjorde du ikke.
Bra.
Får jeg spørre hva du leser?
Har du lest den?
En trist historie.
Jeg hørte at du skriver.
Vil du lese en av fortellingene mine?
Gjerne.
Fint.
- Hva koster denne? - Fem dollar.
Jeg gir deg tre.
Takk.
- Du er ikke flink til å prute. - Jeg vet det.
Jeg har med noe til deg.
- Du husket det. - Selvsagt.
Vår håpefulle historieforteller. Så hyggelig.
God dag, general sahib.
Det er meldt regn denne uka.
Vanskelig å tro, hva?
Mitt barn, jeg er blitt ganske så glad i deg.
Du er en skikkelig gutt.
Men noen ganger trenger selv skikkelige gutter en påminnelse.
Så det er min plikt å minne deg på at du er blant likemenn.
Her er alle historiefortellere.
Hils din far fra meg.
Ja visst.
Til barnebarnet ditt?
- Det er ikke mulig! - Tusen takk.
Ha en god dag.
- Hva er i veien? - Ingen ting.
Generalen?
Er alt bra med deg?
Går det bra?
- Har du hatt hoste? - Ja.
Hvor er du fra?
Jeg vokste opp i Michigan, studerte medisin her, fikk sans for California
- Men familien din? - Vi er opprinnelig fra Russland.
Beklager.
- Hvordan føler du deg? - Som vanlig.
Vi har fått resultatene av prøvene.
Vent på meg utenfor.
"Innbyggerne i Kabul var skjeletter nå.
Skjeletter som solgte naswar på nattmarkedet, som drakk sterk te, -
- skjeletter som spilte kort i månelyset.
De hilste på meg da jeg gikk forbi, med klaprende tenner.
"Salaam, bror," sa de.
"Velkommen hjem."
Den er ikke ferdig.
Den heter "Sultanene av Kabul".
Bra tittel.
Fortsett.
Det er slutten.
Det er ingen slutt.
Det er min fortelling, jeg avslutter den slik jeg vil.
Jeg er lei av disse apparatene. I morgen skal du ta meg med hjem.
- Men dr Amani sa... - Dr Amani bestemmer ikke det.
Hvordan går det, min venn?
Dere burde ikke ha gjort dere det bryet.
Det er ikke noe bry.
Ikke noe bry i det hele tatt.
Hvis du trenger noe, så spør meg slik du ville spurt en bror.
Det at du kom hit har klarnet øynene mine.
Hva med deg, Amir jan? Trenger du noe?
Ne takk, general sahib.
Unnskyld meg.
Takk. Nydelige blomster.
Jeg er så lei for det.
Det er best du går inn, ellers kommer faren din etter meg.
Fortellingen din fikk meg til å gråte.
Leste du den?
Hemmeligheten vår?
Ja.
Hemmeligheten vår.
Kan jeg gjøre noe mer for deg?
Nei, mitt barn. Takk.
Da lurer jeg på om du vil gjøre noe for meg.
Jeg vil at du skal gå khastegari.
Jeg vil at du skal be general Taheri om hans datters hånd.
Er du sikker?
Sikrere enn jeg noen gang har vært på noe.
Så gi meg telefonen og adresseboka.
Nå?
Når ellers?
Ja, mye bedre.
Det var elskverdig av deg å komme.
Jeg ringte for å høre om du har litt tid.
Om jeg kan besøke deg i morgen. I et hederlig ærend.
Klokka ni? Det passer bra. Da ses vi.
Dra hjem. Jeg ringer deg om en time.
Ja vel. Lykke til.
- Generalen sa ja. - Sa han ja?
- Men Soraya vil prate med deg. - Om hva da?
Hvordan kan jeg vite det? Hun vil snakke med deg.
Ja vel. Jeg er på vel.
Står til? Kom inn og drikk te.
Han kom ikke for å drikke te.
Samme det, vi går ut en tur.
Du vil gifte deg?
- Med meg, mener jeg. - Klart jeg vil.
Men... Jeg vil fortelle deg noe.
Det er noe du bør vite.
Jeg vil ikke vi skal begynne med å ha hemmeligheter.
Vi bodde i Virginia før vi kom hit. Vi flyttet fordi -
- jeg rømte med en afghansk mann.
Jeg var 18 år, og trodde vel jeg var opprørsk.
Vi levde sammen i nesten en måned.
Alle afghanerne i Virginia snakket om det.
Far fant oss til slutt. En dag sto han i døra og...
Han tvang meg til å komme hjem. Jeg var hysterisk, sa jeg hatet ham.
Vi flyttet til California noen uker etter.
Jeg snakket ikke med far på lenge. Og nå...
Nå føler jeg at jeg kan takke ham for at jeg er her.
Plager det deg, det jeg fortalte?
Litt.
Plager det deg så mye at du ombestemmer deg?
Nei.
Det er ikke i nærheten engang.
Jeg ville giftet meg med deg i kveld om jeg kunne.
Hva ser du?
Resten av livet mitt.
- De er så morsomme. - De var sprø.
Morsomt bilde.
De er så søte.
- Amir jan. - Jeg er her, Baba.
- Hjelp meg i seng. - Skal bli.
Jeg kommer tilbake med morfinen din og et glass vann.
Nei. Jeg har ingen smerter i kveld.
Kom hit, min datter.
SAN FRANCISCO 2000
Det blir ikke lett.
Men du må komme, Amir.
- Du er en bra mann. - Om Gud vil.
Ha det.
Er alt bra med deg?
Jeg må til Pakistan.
- Pakistan? - Rahim Khan er svært syk.
Vennen til faren din? Er det trygt akkurat nå?
Hva med bokturneen din?
Jeg ville ikke ha skrevet bøker om det ikke var for Rahim Khan.
PESHAWAR, PAKISTAN
Fryktelig, det som skjer i landet ditt.
Afghanere og pakistanere er som brødre. Muslim må hjelpe muslim.
Dette området kalles Afghanerbyen.
Noen ganger virker det som Peshawar er en forstad til Kabul.
Amir jan.
Velkommen.
Du er blitt mann.
General Taheris datter.
Hun er vakker.
Barn?
Vi prøvde, -
- men det ser ikke ut til at vi kan få.
Takk.
Hvor lenge har du vært i Pakistan?
I knapt et år. Jeg er ikke trygg i Kabul lenger.
Er Taliban så ille som de sier?
Verre. Mye verre. De lar oss ikke få være mennesker.
De har til og med forbudt drageflyging.
Jeg har noe til deg.
Hva er dette?
Se.
"Til Rahim Khan, som hørte på historiene mine -
- før jeg lærte å skrive dem ned."
Dette er en stor ære, Amir.
Jeg vil ta deg med hjem til USA. Jeg kan finne en god lege til deg.
De finner stadig nye behandlinger.
Amir, Amir...
Amerika har fylt deg med sin optimisme.
Men det fins noe som heter Guds vilje.
Kom og sett deg.
Jeg fikk deg ikke til å komme hit for at jeg skulle klage på helsa.
Tilgi meg, Amir jan, for det jeg må fortelle deg.
Hassan er død.
Hvordan?
Jeg passet på huset til faren din etter at dere dro.
Men ingen av vaktmesterne jeg ansatte varte i mer enn et år.
Noen var uærlige, noen late.
Så for noen år siden dro jeg til Hazarajat.
Jeg tok Hassan og familien hans hjem til meg.
Farzana, kona hans, og Sohrab, sønnen.
"Rostam og Sohrab."
Det var så godt å ha dem der.
Hassan vedlikeholdt huset.
Og Farzana laget mat. Alt var bra.
Veldig bra.
Men da helsa begynte å svikte...
Det fins ikke noe sykehus i Afghanistan som kan hjelpe meg, -
- så jeg kom hit.
Noen uker etter at jeg reiste, kom Taliban hjem til huset mitt.
Hassan sa til dem at han passet på huset for meg.
Men de sa han var en løgner og tyv, som alle andre hazara.
De beordret ham vekk derfra med familien sin innen solnedgang.
Hassan nektet å dra.
De tok ham med ut på gata og beordret ham ned på kne.
Så skjøt de ham i bakhodet.
Farzana løp skrikende ut og gikk løs på dem.
De skjøt henne også.
Og gutten?
Sohrab?
Han er på et barnehjem.
I Karteh Seh.
Hassan sendte dette til meg en uke før han døde.
Det er til deg.
Han lærte seg å lese og skrive.
Han ville ikke sende deg et brev før han kunne skrive skikkelig.
Amir...
Du må reise tilbake til Kabul.
- Jeg har skaffet en bra sjåfør. - Jeg kan ikke dra tilbake til Kabul.
Kan du ikke få noen her til å dra? Jeg kan betale for det.
Det står ikke på penger.
Du er historieforteller. En del av deg har alltid kjent denne historien.
Alis første kone var fra Jaghori.
Hva har det med saken å gjøre?
Etter fem år forlot hun ham, barnløs, -
- og giftet seg med en mann fra Khost.
Hun fødte den mannen tre døtre.
Skjønner du hva jeg prøver å fortelle deg?
Ali var steril.
- Men han hadde Hassan. - Oppdro ham, han var ikke faren hans.
Faren din elsket dere begge, fordi dere begge var sønnene hans.
- Og Sohrab... - Nei!
- Han er nevøen din. - Jeg tror deg ikke!
Jo, det gjør du. Det er det som skremmer deg.
Du sier -
- at far -
- i alle de årene -
- løy for meg.
Tenk.
Alt en mann hadde da, var sin ære, sitt navn.
Hvis det oppsto rykter...
- Han løy for meg. - Han løy for dere begge.
Og nå fins det en mulighet til å gjøre det godt igjen.
I den nådige, barmhjertige Guds navn, -
- Amir agha, med min dypeste respekt.
Min kone og sønn og jeg ber om at du er frisk, lever i Guds nåde.
Håper jeg en dag får brev fra deg og kan lese om ditt liv i Amerika.
Jeg prøver å lære engelsk. Det er et vanskelig språk.
Men en dag, agha... Jeg savner fortellingene dine.
Jeg har lagt ved et bilde av meg og sønnen min, Sohrab. En god gutt.
Vi lærte ham å lese og skrive, så han ikke blir dum som faren.
Og som han kan skyte med spretterten du ga meg!
Men jeg er redd for ham, Amir agha.
Vårt Afghanistan har avgått ved døden.
Godhet fins ikke lenger i landet og drepingen kan ikke unnslippes.
Dreping hele tiden.
Jeg drømmer om at Gud vil lede oss til bedre tider.
At sønnen min skal vokse opp til et godt menneske, -
- et fritt menneske, et viktig menneske.
Jeg drømmer om at blomster igjen vil blomstre i Kabuls gater, -
- at musikk blir spilt i samovarhusene -
- og at drager vil fly på himmelen.
Jeg drømmer om at du vender tilbake til vårt barndoms land.
Gjør du det, vil du finne en trofast venn ventende på deg.
Må Gud alltid være med deg.
Hassan.
Hallo?
Hei. Vekket jeg deg?
Nei. Er alt bra med deg?
Jeg må fortelle deg en historie.
Hva heter han?
Slutt å plukke på det.
Må jeg virkelig gå med det?
Vet du hva Taliban gjør med deg hvis de ser at du er glattbarbert?
Hva bringer deg til Afghanistan nå? Skal du selge din fars eiendom?
Jeg er ikke her for å selge noe. Jeg skal finne en gutt i Kabul.
En gutt?
Denne gutten? Denne hazara-gutten?
Ja.
Hva betyr han for deg?
Faren hans betydde mye for meg. Det er mannen på fotografiet.
Han er død nå.
Var han en venn av deg?
Han var broren min.
Jeg føler meg som en turist i mitt eget land.
Du har alltid vært en turist her. Du visste det bare ikke.
- Hva skjedde med trærne? - Russerne hogget dem ned.
Vet du hva de gjør?
Selger han beinprotesen sin?
Han kan få godt betalt for den. Forsørge ungene et par uker.
- Hva er den lukten? - Diesel.
Strømmen går hele tiden, så folk bruker aggregater.
Husker du hva det luktet i denne gata før i tiden?
- Kebab. - Lammekebab.
Skjeggpatrulje.
Hva går det av deg?
- Hva er det? - Du må aldri glo på dem!
Skjønner du?
Aldri!
- Vi leter etter denne gutten. - Beklager, jeg har aldri sett ham.
- Du så knapt på bildet. - Jeg kjenner alle barna her.
Han der ser ikke kjent ut. Hvis jeg nå kan få...
- Vi vil ham ikke noe vondt. - Han er ikke her, sa jeg. Gå nå!
Vi er ikke fra Taliban. Han vil bringe gutten i sikkerhet.
Jeg kjente Sohrabs far. Han het Hassan.
Det er håp for den gutten.
En sjanse til å komme seg vekk. Jeg kan ta ham med til Amerika.
Jeg er onkelen hans.
Det jeg nå skal fortelle er ikke hyggelig.
Jeg forteller det fordi jeg tror dere.
Dere ser desperate ut.
En representant for Taliban -
- kommer hit hver måned eller så.
Han har penger med seg. ikke mye, men bedre enn ingenting.
Vanligvis tar han med seg en jente.
Men ikke alltid. Noen ganger velger han seg en gutt i stedet.
- Og dette tillater du? - Har jeg noe valg?
Du er lederen her.
- Det er din jobb å passe på barna! - Jeg kan ikke gjøre noe.
Du selger barn! Du er her for å beskytte dem!
- Ja, jeg er her for å beskytte dem. - Sett deg.
Og du, bror? Du kommer hit for å redde en gutt.
Ta ham med hjem til Amerika, gi ham et godt liv.
Det må virke heltemodig, hva?
Men hva med de andre 200 barna?
Du ser dem aldri igjen. Du hører dem aldri skrike om natta.
Jeg brukte sparepengene mine på dette barnehjemmet.
Alt jeg eide, solgte jeg for å drive dette gudsforlatte stedet.
Tror du ikke at jeg har familie i Pakistan eller Iran?
Jeg kunne ha flyktet, som alle andre.
Nekter jeg ham ett barn, tar han ti.
Så jeg lar ham få ta ett, og overlater til Allah å dømme.
Jeg tar imot de skitne pengene hans og kjøper mat til barna for dem.
Tror du at jeg bruker dem på meg selv?
Se på meg.
Se.
Hva skjer med barna han tar?
Noen ganger kommer de tilbake.
Som regel gjør de det ikke.
Hvem er han?
Hvordan finner jeg ham?
Gå til Ghazi stadion i morgen.
Du får se ham i pausen.
Det er han som holder tale.
Vennligst gå nå. Dere har skremt barna.
Stopp her.
Vi bør dra.
- Jeg må se på en ting til. - Ikke noe du husker har overlevd.
- Det er bedre å glemme. - Jeg vil ikke glemme lenger.
Vil du bli her?
Nei, men vi må.
Det er ham.
Brødre og søstre! Vi er her i dag for å håndheve sharia.
Vi er her for å håndheve lov og rett. Vi hører på hva Gud sier, og adlyder.
Og hva sier Gud? Enhver synder må straffes ut fra hvor stor synden er.
Det er ikke mine ord, ikke mine brødres ord, det er Guds ord!
Og hvilken straff er passende for den som bedriver hor?
Hvordan skal vi straffe dem som vanærer det hellige ekteskap?
Hva skal vi gjøre med dem som ikke adlyder Gud?
Hvordan skal vi svare dem som kaster stein på vinduene i Guds hus?
Vi skal kaste stein tilbake!
Min venn. Får jeg et ord med deg?
Vi har noe å diskutere med din bror.
En personlig sak.
Jeg venter i bilen. Dette er opp til deg nå.
Takk for hjelpen.
Er det noen der?
Jeg fikk beskjed om å komme hit.
Kom inn.
Takk.
Så myk.
Sett deg.
Sett deg!
Det må ha skjedd en misforståelse. Jeg kom for å møte vennen din.
Mannen som talte på stadion.
Han er opptatt. Du kan ta av deg det der nå.
- Nå vet jeg ikke hva du mener. - Ta av deg skjegget.
Et av de mer naturtro jeg har sett.
Ta av deg turbanen.
Kommer du fra Amerika?
Ja.
- Jeg leter etter en gutt. - Gjør ikke alle det?
Din venn skal ha brakt ham hit. Han heter Sohrab.
Jeg må spørre: Hva gjør du med den hora Amerika?
Hvorfor er du ikke her med dine muslimske brødre og tjener ditt land?
Jeg har vært borte lenge.
Er det et svar?
Ikke noe svar, sier de.
Jeg er her kun for guttens skyld.
- Vil du se ham? - Ja.
Kom her, gutten min.
Sånn en begavet liten hazara.
La oss være alene.
Jeg har lurt på hva som skjedde med din store Baba, forresten.
Trodde du at om du hadde løsskjegg, så ville jeg ikke kjenne deg igjen?
Jeg kjente deg igjen på stadion. Jeg glemmer aldri et ansikt.
- Assef? - Amir jan.
- Hva gjør du her? - Jeg? Jeg er hjemme.
Spørsmålet er hva du gjør her.
Jeg tar gutten med meg hjem.
Vil du ha mitt råd? Stikk av.
Det er det du kan best.
Ikke uten Sohrab.
Er gutten for god for landet sitt? Hva vet du om Afghanistan?
Du var ikke her da kommunistene skjøt mullaene våre og pisset i moskeene.
Landet var som et vakkert hus fullt av søppel.
Vi fjernet søppelet. Vi innførte lov og rett.
Jeg har sett loven deres og retten deres.
- Og jeg tar gutten med meg hjem. - Ja vel, da!
Men jeg sa ikke at du kunne ta ham med gratis.
Hold opp! Ikke mer, Agha. Slutt å gjøre ham vondt!
Legg den fra deg, hazara! Du får svi etterpå!
Legg den fra deg!
Få den ut!
Drep ham!
Dra hjem til familien din.
Er du Amir?
Rahim Khan la igjen denne til deg.
Hvor dro han hen?
Jeg spurte ikke.
Men han kommer tilbake?
Han har forlatt oss, mitt barn.
Spill kortene dine nå.
Sohrab?
Ta av deg skoene, bror.
Unnskyld meg.
Jeg trodde jeg hadde mistet deg.
Han pleide å komme og ta meg om morgenen før bønnene.
Jeg vil ikke at han skal ta meg mer.
Det gjør han ikke, Sohrab.
Jeg lover på tro og ære -
- at han ikke kan ta deg lenger.
Er foreldrene dine døde?
Ja.
Husker du hvordan de så ut?
Jeg traff aldri moren min.
Jeg husker hvordan far så ut.
Jeg begynner å glemme ansiktene deres.
Er det ille?
Her.
Noen ganger er jeg glad for at de er døde.
Hvorfor?
Fordi...
Fordi jeg ikke vil at de skal se meg.
Jeg er så skitten.
Du er ikke skitten.
Jeg skal ikke gjøre deg vondt.
Det er min kone.
- Jeg har savnet deg. - Og jeg deg.
Sohrab jan, dette er tanten din.
Vi har alle ventet på deg.
Klar til å treffe den nye familien din?
Kom igjen.
Liker du rommet ditt?
Du ser ikke så ille ut.
Jeg tror ikke han så på meg engang.
Gi ham tid.
Jeg strikker høyhalset genser til ham til vinteren.
Genserne de selger her holder ikke en måned.
Skal du fortelle oss hvorfor du tok denne gutten med deg tilbake?
- Hva slags spørsmål er det? - Mens du strikker gensere, kjære, -
- må jeg tenke på omdømmet til familien vår.
Folk vil spørre hvorfor en hazara- gutt bor hos datteren vår.
Hva sier jeg da?
- Du kan si... - Det er greit.
Generalen har rett. Folk vil spørre.
- Amir... - Det er greit.
Du skjønner, general sahib, -
- far lå med sin tjeners kone.
Hun fødte ham en sønn: Hassan.
Hassan er død nå.
Gutten som sover i naborommet er Hassans sønn.
Han er nevøen min. Det forteller du folk som spør.
Og én ting til, general sahib:
Du omtaler ham aldri mer i mitt nærvær som en "hazara-gutt".
Han har et navn.
Nemlig Sohrab.
Den var så realistisk. En fornøyelse.
Se på det.
Unnskyld meg et øyeblikk.
Jeg tar den dragen, takk.
Og så tar jeg denne spolen.
Liker du dragen?
Har jeg fortalt deg -
- at faren din var den beste drageløperen i hele Kabul?
Alle de andre guttene var misunnelige.
Han løp med dragene og så aldri opp på himmelen.
Noen sa at han bare løp etter dragens skygge.
Men de kjente ham ikke så godt som jeg gjorde.
Faren din løp ikke etter skygger.
Han visste bare.
Det var det hele.
Vil du hjelpe meg å fly denne?
Ja vel. Jeg må visst fly den alene.
Siste sjanse.
Opp med den!
Det er en bra drage, hva?
Vil du prøve?
Her.
Hold lina stram, Sohrab san.
Det er bra, Sohrab.
Dra! Dra!
Noen ypper visst til kamp.
Er du sikker?
La oss gi ham en lærepenge. Følg med, Sohrab.
Jeg skal vise deg et av yndlingsknepene til faren din.
En gammel teknikk: "Løft og stup."
Kom...
Kom nærmere...
Her kommer han! Nå skal vi ta ham, hva?
Se, jeg kuttet den!
- Klarer du ikke å holde den rett? - Unnskyld!
Skal jeg hente den dragen til deg?
Til deg - tusen ganger til!